EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Det är inte exakt likadant...
- Men det duger nog. - Kommer det att funka?
Det borde det, men jag vet ju inte exakt hur det verkar, så jag vet inte.
- Jag får testa det. - Inte ensam. Vi gör det tillsammans.
Då har vi mer kontroll om något händer.
Jag kan komma till Bombay efter London.
Hur är det med Will?
Inte bra.
Det som hände var förfärligt.
Men det är inte hans fel.
Han ska inte ta på sig skulden för sin fars död.
Det som är så svårt för Will är att allt som var trasigt mellan dem
aldrig kan repareras.
Får jag fråga en sak?
Om det är opassande, så säg det.
- Ibland säger jag saker jag inte borde. - Nej, det gör du inte.
Jag skulle fråga samma sak.
Du vill veta hur det är mellan Will och mig.
Det är mer intensivt än när jag besöker en av er.
Mer fysiskt.
Jag förstod aldrig ordet "närvaro" förrän vi var tillsammans.
Och om du undrar om sexet...
...så kan det inte beskrivas med ord.
Ja, det är rätt fantastiskt.
Och hur är det nu? Hur känns det när en av er lider?
Just nu känner jag hans sorg.
Det är bara uthärdligt för att alternativet inte är det.
Vi måste prata.
Har du gömt dig?
Det är jobbigt för mig i Berlin just nu.
På grund av Lila?
Jag blev förvånad när du kom till restaurangen.
Förvånad? Varför då?
Allt kanske vore lättare för dig om jag inte...
Nej, säg inte så.
Jag vet inte när mitt liv blev så förvirrande.
Jag vet inte hur jag ska lösa det.
För mig är det ingen lösning att skjuta någon med ett raketgevär,
och jag vill påpeka att många av dina problem
beror på att du använder våld,
så jag tvivlar på om det någonsin är en bra lösning på någonting, men...
Jag vet...
Jag vill inte såra Rajan.
Men...
...jag vet också att om något skulle hända dig...
Om jag inte längre fick känna det jag...
...känner när...
Då skulle mitt liv inte längre vara värt att leva.
Jag kommer till Bombay.
Det får du inte.
- Va? - Det kan du inte.
Nu räcker det.
Du pratar i cirklar om vad som är rätt och riktigt,
varför du måste göra si och inte borde göra så.
Jag skiter i allt sådant där.
Jag struntar i regler och vad som är rätt och fel.
Jag bryr mig bara om oss.
Just nu.
Och jag vet att du känner likadant.
Ja.
Men jag kan inte vara med dig i min stad.
Jag kan komma till Berlin.
Det är för farligt.
Då åker vi någon annanstans, där ingen känner oss.
När då?
Jag pratar med Rajan när han kommer hem.
Jag måste berätta vad som händer med mig.
Jag måste säga sanningen.
- Pappa. - Will kan komma hit,
så gör vi det tillsammans.
Men Will är inte här.
Ska en man i hans tillstånd dricka?
Jag hittade honom på golvet.
På golvet?
- Will samarbetade med Jonas Maliki. - Det är lögner!
Ingen trodde mig. Inte ens min pappa.
Du är galen.
Du måste tro mig.
Will, hjälp mig. Snälla Will.
Hjälp mig.
- Det gäller Sara. - Nej...
Jag vet.
Du vill fly så långt från smärtan som du kan.
Pappa!
Kom tillbaka!
Jag vet. Jag gick så långt att jag inte hittade tillbaka.
Dåliga nyheter.
Så sorgligt att låta din far dö ensam så där.
Låt mig vara, för fan.
Vad händer annars?
Jag vet att det var dåligt mellan dig och din far.
Du kanske inte åkte till din far
för att han inte var så viktig för dig.
Du kanske inte är den son du trodde att du var.
Jag kan tänka mig att det är plågsamt att inse.
Du och jag... Vi kommer närmare och närmare varandra.
BÄSTA DOKUMENTÄR
Mr Wrangler tar emot dig nu.
Okej.
Mr Bak vill att allt ska vara perfekt.
Ni representerar hans gästfrihet.
Det kommer många utländska gäster.
Så ni måste vara beredda på att de har olika smak.
Gör en Sidecar.
Lito, jag tillhör den gamla skolan. Kassasuccéer tråkar ut mig.
Sådan skit är till för revisorer. Jag bryr mig bara om en enda sak.
Berör du mig här, är jag din.
Om du inte gör det, struntar jag i hur många fans du har.
Det betyder mindre för mig än skiten jag bajsade ut i morse.
Sätt dig.
Jag ska vara ärlig. När jag ser dina filmer
ser jag samma mansbild som har spritt sig som cancer i branschen,
och det här mötet är nog bortkastad tid.
Men...
Jag såg ditt tal och jag kände: "Det här kanske är min Jordi."
Så, kan du scenen?
Ja, jag kan replikerna.
Okej, bra. Så krossa mitt hjärta.
Ursäktar du mig ett ögonblick?
Ja.
Nej. Inte nu. Nej.
Okej.
Varför kysste du mig?
- Jag vet inte. - Vill du att jag ska stanna?
Ja.
Varför då?
Jag har alltid varit ensam.
När jag var liten
blev jag lämnad ensam, och jag är rädd...
...att jag alltid ska vara ensam.
Nej.
Fejk. Skitsnack.
Förlåt mig.
Jag sa Sidecar.
Javisst. Förlåt mig, sir.
Inga ursäkter.
- Börja om. Jag vill ha sanningen. - Okej.
Sanningen.
Sanningen är...
Det här är viktigt, men...
Sanningen är...
...att jag gör de bästa Sidecar-drinkarna i världen.
Perfekt.
Vill du att jag ska stanna?
Nej.
Varför inte?
Jag har alltid varit ensam.
Även när jag var liten.
Jag kommer nog alltid att vara ensam...
...för jag vet inget annat.
Ändhållplats!
Glöm inte mötet i helgen!
Det kommer att bli helt otroligt. Möte. I helgen. Helt otroligt!
Möte i helgen, helt otroligt.
Tack.
Coola ner dig.
- Baren. - Vem då?
Hur kommer det sig att vi träffar folk jag bara har läst om i kön i snabbköpet?
Där är han. Där är vår Jordi.
Mr Wrangler.
Tack för att vi fick komma.
Kit. Vi är på smekmånadsstadiet.
- Du minns Carmen. - Hej, Carmen.
Är den riktig?
Den här gamla prylen.
24 karat, tjejen.
Och eftersom alla vill veta... Ja, det gjorde jag.
Så fort jag kom hem
doppade jag honom i glidmedel och körde upp honom i arslet.
Marc! Älskling.
Kom och hälsa på Jordi.
Det här är Marc Jacobs, vår designer. Och Charlie.
- Hej. Kit har berättat allt om dig. - Hej.
- Vi såg ditt tal. - Det var jättefint.
- Tack. Tack. - Bra att du tog med dig honom upp.
- Min partner, Hernando. - Hej.
- Den där kyssen...
- Så sexig. - Ja, så romantisk.
Folk tror att gaykillar bara tänker på kukar.
Finns det något annat? Kom igen nu. Jag väntar.
Har du något emot om Marc trollar med dig?
Nej, visst.
Okej. Först av allt: Jordi skulle aldrig ha på sig det här.
Eller det här.
Nej. Inte skorna. Ta av dig dem.
Inte de byxorna.
Jag menar...
Oroa dig inte.
Jag har alltid sagt, att om hela världen är en scen
så är identiteten bara en dräkt.
- Vi ska se... - Vad tror du om den där?
Så där.
De där byxorna?
Sir? Tack.
Älskling. Får jag låna det? Tack. Snyggt.
Inte riktigt.
Vi ska se... Den där.
Tack. Ja, det här blir bra.
Så där, ja. Perfekt.
Han är jättesnygg.
Det är en skiss.
Se dig i spegeln. Vem är det? Vem är det du ser?
Jordi?
Nej, då. Det här är inte jag.
- Det är Jordi. - Det är snyggt.
Tack.
Du är också snygg.
Det här är inte min stil heller.
Se på dig!
Van Damn, Van Damn, Van Damn!
Mamma.
Min son.
Om din far kunde se dig nu...
...så skulle han vara så stolt.
Vi borde gå!
Ja, om vi är sena tror de att vi är rädda.
Van Damn, Van Damn, Van Damn!
- Vi kan undvika trafiken... - Ingen fara. Du kör inte buss längre.
Blake? Blake Huntington? Kom hit.
- Det är Blake Huntington. - Herregud!
- Det är Blake Huntington. - Snälla, kom igen. Bete er normalt!
Blakey, jag vill vara först med att presentera er. Här är vår Jordi Gallo.
Det är ett nöje att träffa dig, Blake. Det är en ära.
- Så det gick bra? - Tårar. Mycket tårar.
Och Jordi, det här är mannen du är villig att dö för: Pablo de la Cruz.
Ska han spela Pablo?
Ja.
- Vi skrev kontrakt i går. - Vi är, vi är...
Just det. I din Hollywood-debut
blir du förälskad i den trefaldigt Oscarsbelönade Blake Huntington.
Varför bryr du dig så mycket om sådant? Han har väl sagt vad han gjorde med sin?
Klart att jag har.
- Mr Huntington, vi är stora fans. - Stora.
The Glass Blower är ett postmodernt mästerverk.
Jag undervisar om den på universitetet hemma.
Tack. Det är vänligt av dig.
Hernando och Dani, gör honom inte generad.
Vem är du?
Min agent.
Daniela Velázquez.
- Men du kan säga Dani. - Angenämt.
Och han är min pojkvän, Hernando Fuentes.
Ja, just det. Från ditt tal i São Paulo.
Såg du talet?
Ja, och när jag hörde om ert möte såg jag The Passion of the Sinner.
Gjorde du?
Ja, den var jättebra.
Den gav stor insikt i identitetens medberoende
genom att avfärda standardskildringar av manlig makt.
Jag sa samma sak.
Och utifrån sig själv dömde han andra, trodde inte det han såg,
och tog för givet att varje mans verkliga och mest intressanta tillvaro
försiggick i hemlighet, liksom i skydd av natten.
Damen med hunden.
Det stämmer. Iberian Dreams påminner mig om Tjechov.
Det gör den.
Snälla, sluta.
Förstör inte mitt manus med ert litterära skitsnack.
Svara bara på en fråga, ärligt.
Vill du knulla honom?
Som Pablo?
Absolut.
Tack.
MOD
Van Damn!
Hej. Vart tog du vägen?
Jag var tvungen att gå därifrån.
Jag kunde inte andas.
Jag vet.
Det finns inget mer skrämmande än när en dröm besannas.
Hur kan jag känna det...
...som om allt i mitt liv har lett mig hit,
och samtidigt känna att jag inte hör hemma här alls?
Ja, jag har känt så själv.
Det tror jag att många har.
När det händer mig är det oftast för att det är något jag är rädd för.
Tänk om jag gör filmen och alla får veta det.
Vadå?
Att jag är en bluff.
- Att jag inte är en bra skådespelare. - Nej. Älskling, titta på mig.
Du är en jättebra skådespelare.
Och du är rädd just nu för att konsten, liksom livet, är fullt av risker
och det är jättefint.
Men jag vill påminna dig...
...om vad du sa när vi såg Härifrån till evigheten.
Att det inte var en karriär som du var ute efter.
Det var en dröm.
Så säg mig, min kära...
Om din dröm inte är värd den risken, vad är det då?
Vänta!
Härifrån till queerheten!
Är de här för min skull?
Ja, det är de.
- Men vet de att jag bara... - Är precis som de?
Ja.
- Det kommer att gå bra. - Hur vet du det?
För att hela ditt liv, alla bra dagar och alla dåliga,
har förberett dig för det här.
Alldeles för länge...
...har vi röstat på löften.
Alldeles för länge har vi röstat på lögnare.
Och hycklare.
Vi har röstat på tjuvar.
Det är dags att välja en riktig människa.
Får jag presentera, från Kenyanska demokratiska reformpartiet...
...Capheus "Van Damn" Onyango!
Kör bussen bara.
Hej.
Om ni tänker rösta på mig...
...så borde ni veta några saker om mig.
En gång i tiden blev en kvinna från Kikuyu och en man från Luo kära i varandra.
Deras familjer ville inte att de skulle gifta sig utanför stammen.
Men kärleken är en bro, och inte en mur, om vi tillåter det.
De gifte sig.
Först bodde de hos min fars familj i Ahero,
men invånarna i Luo kom på hundra olika sätt
att få bruden att känna sig som en inkräktare.
Så när jag bara var några månader gammal flyttade de till byn där min mor föddes.
Nu var det min fars tur att känna sig som en utböling.
Mina föräldrar tvingades lämna sina hem för att hitta en stad där ingen kände dem.
Samma fördomar som drev bort dem...
...blev även min fars död
när politisk osämja blev ett krig mellan stammar.
Jag berättar det här för att ni har hört många rykten om mig...
...och jag kände att det var dags att berätta vem och vad jag är.
Jag är Kikuyu.
Jag är Luo.
Min kollega och bästa vän är också blandad.
Hans far är sudanes.
Hans mor är kenyan.
Det är något som han och jag aldrig har pratat om,
för att för oss har det aldrig spelat någon roll.
Inget blir bra när folk bryr sig mer om det som skiljer oss åt...
...än det vi har gemensamt.
Den framtid jag hoppas på är samma som er.
En framtid där barn växer upp utan att se kärleken som en mur.
Utan som en bro.
Snälla, låt bli.
Snälla, inget våld.
Nej! Snälla, sluta! Snälla!
Gör inte såhär!
Du måste härifrån!
Vänta! Tänk på min familj!
De är säkrare utan dig. Kom!
Något är fel.
Skynda!
Capheus, spring!
Va?
Det är en fälla.
Stopp!
Han har en kniv!
Will.
Will...
Det där var inte bra.
Jag vet att du mår dåligt.
Jag vet att du känner dig vilsen...
...men just nu behöver vi dig.
Jag behöver dig.
Capheus behöver dig.
Förlåt mig.
När min far blev mördad...
...blev jag också lite galen.
Nej, jag...
Jag gjorde fel.
Och det ska inte hända igen.
Var inte orolig. Han kommer inte att skada dig.
Hur vet du det?
Säkringen är på.
Ja, det är den.
Varför räddade du mig?
Legenden om supermakten och Van Damn
ska inte sluta med någon politisk komplott
som Mandiba har kokat ihop.
Men du jobbar ju åt honom?
Mandiba är inte från Kibera som du och jag.
Det är en sak han inte fattar med oss från slummen:
Försöker man tygla oss så får man händerna avslitna.
Jag har planer, Van Damn. Stora planer.
Nu hoppar du ur min nya bil.
Capheus!
Det gick bra, mamma.
- Jag var så orolig. - Jag mår bra.
Herregud, vad hände?
Det är ingen fara.
Det du sa på scenen var bra för folk att höra.
Du var fantastisk.
Jag vill bli stor så att jag kan rösta på dig.
Efter det som hände kommer nog ingen att rösta på mig.
Var inte så säker. Folk hörde dig där uppe.
Och de vet att våldet orsakades av Mandibas män.
Han har rätt. Innan bråket började så kände man spänningen.
- Den var mer än bara spänning. - De älskade det du sa.
Ja, och jag med.
Jag tror att alla i parken kände exakt samma sak.
Att det finns en chans, kanske en sista chans
för en framtid som inte ser ut som vårt förflutna.
Ja. Det är sant.
I kväll är galan.
Tänker du stoppa mig?
Vill du att jag ska stoppa dig?
Alla poliser vet att ibland har man bara ett val:
Att försvara sig.
Jag har saknat min polis.
Han har saknat dig.
Välkommen hem.
Vakterna finns vid utgångarna.
Om Sun har rätt håller han tal. Vi slår till efter det.
Hur får vi ut honom?
Garaget är den enda utgången.
Okej.
- Vi behöver ritningar. - Okej.
- Och sedan? - Vi får honom att säga sanningen.
Ett framtvingat erkännande duger inte som bevis.
Vi lurar honom.
Tänk om vi inte får ut honom?
Då fortsätter han jaga henne, för så länge hon lever
är det någon som vet vad han har gjort.
På ett eller annat sätt...
...sätter vi stopp för det.
Vi tar allt som är viktigt...
Vi satsar allt på det här...
...och vi kämpar för det.
Undertexter: Annie Nilsson